Alle tiders!
Utroligt! Der er mindst to meter!
Og 80 års støv.
Vi flytter soveværelset derop, så får vi masser af plads.
– Til hvad? – Bare plads.
En... to... tre...
Fire?
Gud, det er kæmpestort.
Flot!
Det er helt utroligt!
Lidt maling...
– Nu kan I sælge det for det dobbelte. – Du tænker altid kun på penge, Carl.
Se her.
En gammel mønt fra 1898.
– Det betyder held. – Og du betyder held.
Det er skønt!
Dit møde kl. 15 i morgen er flyttet.
Gary Allen vil tale om et tilbud på maling af loftet.
Han har kun tid klokken tre.
Hvad laver du? Slap af, du skal ikke til en hjerneoperation.
At handle med japanerne gør mig altid så nervøs.
Du klarer det med glans.
Hvad skal jeg sige? Jeg kan ikke fortælle frække vitser.
– Flotte seler. Hvor har du dem fra? – Fra Molly. Klæder de mig?
– Se, en Testarossa! – Du har ikke betalt for din Mustang.
Hvordan går det? Hvad sagde lægen?
Han sagde, det er smitsomt.
Han sagde, jeg burde blive hjemme.
Hvad med dit udslæt?
Det er også meget smitsomt. Det har bredt sig.
– På kønsorganerne igen? – Ja, på kønsorganerne. Overalt.
Han sagde, jeg ikke skulle røre ved nogen.
Tillader De?
Du er syg i hovedet!
– Godmorgen, Susan! Du ser godt ud. – Sam...
– Når japanerne kommer... – De er her allerede.
De er tidligt på den.
– Hvor længe har de været her? – I ca. ti minutter.
Andy Dillon bad dig overføre 900.000 dollar til Albany inden ti.
Inden ti?
Carl!
Dillon vil have overført 900.000 til Albany inden ti.
Så skal jeg bruge din kode.
Diskretion, ikke?
– Jeg gør det straks. – Tak.
Dertil ...!
Den er for langt væk.
Kan du nå den?
Er I fra New York City Ballet?
– Jeg reddede dit liv! – Du skræmte livet af mig. Hvorfor?
Jeg ser nødigt din skønne krop tværet ud på fortovet.
Til side.
– Sam! Molly! Er I hjemme? – Har du inviteret Carl?
Kom og hjælp! Tag fat i enden.
Pas på tæerne.
– Hvor vil I have den? – I soveværelset.
Her ser fantastisk ud.
– Kan du lide det? – Det er blevet utrolig flot.
– Hvor skal hun stå? – Hun kan stå der indtil videre.
– Hvad er det her? – Nu skal du se. Tag fat i lagnet.
– Jeg blev lige færdig med den. – Fantastisk.
– Hvad skal den stol her, Sam? – Jeg elsker den.
– Jamen vi har diskuteret det. – Det er min gamle tv–stol.
– Den er grim og passer ikke ind. – Den passer til mig.
Det har du ret i.
– Vi kan male den. – Hvad?
– Har du det godt? – Fint.
– Hvad er der? – Ikke noget.
Er du bekymret over din forfremmelse?
Nej, ikke rigtigt.
– Hvad så? At vi flytter sammen? – Nej!
Jeg ved det ikke. Det er mange ting.
Jeg er bange for, at drømmene brister.
Det virker, som om...
Når der sker noget godt i mit liv, er jeg bange for at miste det.
Jeg elsker dig. Det gør jeg virkelig.
Ditto.
Piloten meldte først, at den bageste motor eksploderede...
Åh nej, ikke igen!
Lad være med at se på det.
Jeg bør aflyse min rejse til L.A. En ulykke kommer sjældent alene.
Tag dig sammen, Sam. Du er jo gudbenådet.
Det var de også.
Det er utroligt. Lige med et går alt i sort.
– Hvad laver du? – Jeg kunne ikke sove.
Jeg gik vist ud som et lys.
– Hvad er klokken? – To.
– Bare det ikke var et mesterværk. – Det er det ikke mere.
– Kan jeg hjælpe dig? – Ja, gør dine hænder våde.
Lad leret glide mellem dine fingre.
– Noget galt? – En funktionsfejl. Hvad er der?
– Jeg får ikke adgang til visse konti. – Jeg har ændret koden.
– Jeg vil snuse lidt rundt. – Er der noget galt?
– Kan du holde på en hemmelighed? – Ja da. Hvad er der?
– Der står for meget på disse konti. – For meget? Umuligt.
– Det vil tage timer. Lad mig. – Jeg har allerede brugt timer.
– Lad mig ordne det for dig. – Nej, det er blevet en hævnaktion.
Ellers tak.
– Hvis du bliver blind, så råb! – Okay.
Hvad skal du og Molly lave i aften?
Vi skal i teatret og se Macbeth. Hun er vist til fyre i trikot.
– Vil du med? – Nej tak, men giv et resumé.
Jeg sad som tryllebundet hele tiden.
Ja, det kunne alle høre på din højlydte snorken!
– Har jeg fortalt, hvad Marcia sagde? – Seks gange.
Nu ikke så blasert. Jeg skal udstille to værker på hendes galleri.
New York Times plejer altid at komme der.
Deres anmelder er en frustreret, mislykket kunstneraspirant.
– Hvem går op i deres mening? – Otte millioner læsere.
De læser kun sportssektionen.
Dine ting er virkelig smukke.
Andres meninger betyder ikke noget, kun min.
Jeg vil giftes med dig.
Hvad sagde du?
Jeg har tænkt meget over det.
Og jeg synes, vi bare skal gøre det.
– Er det dit alvor? – Ja.
Hvad er det for en mine?
Du har aldrig villet tale om det.
– Elsker du mig, Sam? – Hvad tror du?
– Hvorfor siger du det aldrig? – Det gør jeg da hele tiden.
Nej, du siger bare "ditto".
Folk siger, "jeg elsker dig," uden at det betyder noget.
Man kan godt have brug for at høre det.
Jeg har brug for at høre det.
Lad os gå.
– Hvad skal vi gøre? – Lad mig klare det.
Hit med tegnebogen!
Giv ham den, Sam.
Okay, tag pengene og lad os...
Er der nogen, der kan hjælpe?
Sam! Hold op!
Molly?
Giv ikke op, skat. Du skal nok klare det.
Er der nogen? Hjælp os!
Kan ingen hjælpe os?
Åh gud... Hold ud, Sam.
Der kommer snart nogen. Det skal nok gå.
Er der ingen, der kan hjælpe mig?
– Kom nu og hjælp. – Hjælp mig!
Tag det roligt. Vi skal nok hjælpe.
Molly!
Hvad er det, der sker?
Trækker han vejret?
Jeg ved ikke, om han trækker vejret.
For guds skyld, hold ud, Sam.
Åh gud...
– Der er ingen puls. – Forlad mig ikke, Sam. Hold ud.
– Hvad er der sket med dig? – Hvad?
Du er ny, det er tydeligt.
– Taler du til mig? – Rolig, det er noget helt andet nu.
– Hvem er du? – Min kone ligger på hjerteafdelingen.
Hun kæmper for sit liv.
Skudt, hvad? Den er sikker hver gang. Din stakkel.
Væn dig hellere til det. Du skal måske være her længe.
Lad mig røbe en hemmelighed. Døre er ikke så svære, som man tror.
Du får det snart lært.
Han overlever ikke. Jeg har set det masser af gange. Han er færdig.
Se selv. Nu kommer de.
Heldige skid! Det kunne have været de andre. Det ved man aldrig.
Hvem er ...?
Nej!
Åh gud, hjælp mig...
"Jeg er sunket i en bundløs sump, og finder ikke fodfæste."
"Jeg er nået de dybe vande. Floden overvælder mig."
"At kalde trætter mig."
Idet vi tager afsked med vores ven Sam Wheat –
– skal vi mindes hans venlighed og gavmildhed –
– hans muntre humør, alt det, som vi værdsætter.
Vores kære, vores venner –
– vores krop, vores sind –
– har vi blot til låns. Vi må overgive det hele.
Alle er vi vandrere på samme vej, der fører til det samme mål.
Idet vores kære går ind i det evige liv –
– så lad os huske, at også kærligheden er evig.
Selvom vi vil savne ham, vil vores kærlighed fylde tomheden...
Jeg hentede dine skjorter i dag.
Jeg ved ikke hvorfor.
Mr. Reynolds bad mig hilse.
Jeg brød ud i gråd.
Jeg tænker på dig hele tiden.
Det er, som om jeg stadig kan mærke dig.
Jeg er her, Molly.
Hvad er der, Misser?
Hvad er der?
Skøre kat...
Sam ...?
Hvor åndssvagt.
Jeg elsker det her billede.
Lad mig se. Sams adressebog.
"Dave Brubeck, Newport 88." Skal de smides ud?
Nej, Molly, vi hadede den koncert.
– Vil du gemme dem? – Dem? Hvad har du gang i?
Jeg savner ham bare, Carl.
Også jeg.
Carl, vent lidt!
– Tag ikke den kasse. – Undskyld, det var ikke meningen.
Molly, kom med. Det er helt sommerligt udenfor.
– Jeg har ikke lyst. – Du vil have godt af en spadseretur.
– Du kan ikke sidde inde hele dagen. – Jeg klarer det ikke!
Det var ikke dig, der døde.
– Undskyld. – Du behøver ikke undskylde.
Du har nok ret. Bare en lille spadseretur.
– Undskyld. – Pyt med det!
Hvad skal du her? Din skid...
Dit lede svin!
Hvad vil du?
Molly, kom væk! Åh gud...
Nej! Stands, Molly!
– Han har en pistol. – Hej, Misser.
Hvis du gør hende fortræd...
Er der nogen? Hallo?
Hallo?
Hvad gør du?
Er du vanvittig? Slip mig!
Kan du lide tog?
Skrid! Det er mit tog!
Fandens.
Det er mig. Jeg fik ikke fat i den. Hun kom hjem.
Jeg går derhen igen om et par dage.
Slap af, jeg skal nok få fat i den.
Få fat i hvad?
Hvem er du? Hvad vil du os?
Nej... Hold dig væk fra hende.
Hører du? Hold dig væk fra hende!
SPIRITUEL RÅDGIVER
Rosa Santiago?
Værsgo, sid ned.
Vores søster kommer snart.
Søster Oda Mae, berig os med dine synske evner.
Vis dig for os nu.
Mrs. Santiago?
Jeg er Oda Mae Brown. Du vil i kontakt med din mand.
– Han vil gøre os selskab i dag. – Tak.
Men som du ved, mrs. Santiago, ingen kender det hinsides.
– Du må tro. Gør du det? – Ja. Jeg tror.
Så lad os begynde.
Jeg kan ikke. Det er for svært.
Jeg kan ikke få kontakt med ham. Nej, vent!
Jeg kan mærke noget.
Kendte han nogen ved navn Anna?
Consuelo? Lucita?
Julietta? Josephina? Linda?
– Maria? – Hans mor hed Maria!
Lovet være Herren, han er hos sin mor!
Du godeste...
Det er for svært. Der er to. Det tærer på mine kræfter.
– Jeg kan betale mere. Hvor meget? – 20 dollar.
Bravo, bare flå hende.
Ja, så kan vi begynde igen.
Lovet være Herren! Tak, Jesus!
De er heldig i dag, mrs. Santiago. Ånderne er til stede.
Min mand?
Jaså? Hvor?
– Julio? – Ja!
Jeg mærker hans vibrationer. Jeg kan se ham!
– Hvordan ser han ud? – Han er en flot mand.
Flot?
Mrs. Santiago, i Vorherres rige er vi alle flotte.
Julio kommer imod os. Jeg ser ham! Han kommer!
Han er der!
Han er klædt i et sort jakkesæt.
Sort jakkesæt?
– Måske er det blåt. – Sikke en gang gylle!
Hvem er det?! Julio, hvor er du?
Hørte I det?
Kan du høre mig?
Utroligt. Jeg hedder Sam Wheat.
– Sig mit navn. Sam Wheat! – Lad mig være!
– Sig det! – Sig noget, Oda Mae.
Sam Wheat!
– Hold da op! – Sam Wheat?
Jeg lover aldrig at snyde mere, bare han forsvinder.
Niks!
Min mor og min mormor havde evnen.
De sagde, jeg også havde den, men det skete aldrig for mig.
De fortalte, hvordan det var. Nu vil jeg vist helst være fri.
Gå væk, find en anden.
– Er du gal? – Jeg er godt på vej.
– Hun slog vist hovedet slemt. – Hun talte til ingen før da.
– Hvor er du? – Lige ved siden af dig.
– Står du ved siden af mig? – Vi er jo her!
Er du hvid?
– Hvid? Ved du, hvad jeg tror? – Ja, jeg ringer til lægen.
– En hvid fyr. Hvorfor lige mig? – Du må hjælpe mig.
Molly Jensen er i livsfare.
Min morder er ude efter hende. Du må advare hende.
– Skulle hun lytte til mig? – Det er bare en opringning.
Du er mit eneste håb. Jeg går ikke, før du har hjulpet mig.
Uanset hvor lang tid det tager. Jeg kan tale i en evighed.
Er det Molly Jensen?
Jeg hedder Oda Mae og er medium. Jeg har en meddelelse til dig.
Det lyder nok lidt skørt. Men du må tro på mig.
– Hvem er det? – Jeg har en besked fra Sam.
– Hvad? – Sam Wheat bad mig ringe.
– Hvad sagde jeg?! – Du må tage derhen.
Glem det!
Lad gå! Jeg gør hvad som helst, bare du holder op med at synge.
Ufatteligt. Jeg sætter ellers aldrig mine ben i denne del af byen.
Jeg hader centrum. Hun er sikkert ikke hjemme.
Hvor er du? Hvilket hus er det?
Tryk på 3.
– Ingen hjemme! – Vent.
Jeg har gjort, hvad jeg lovede. Hun er ikke hjemme. Nu går jeg.
– Vent! – Beklager...
Lad gå. Syng ikke!
– Hun kan ikke høre dig! – Oda Mae. Jeg ringede i går.
Molly Jensen, jeg ved, du er hjemme!
Sam vil tale med dig. Det er sandt!
Husker du søstjernen i Montego Bay? Hvor skulle jeg vide det fra?
Jeg kender til det grønne undertøj, du skrev dit navn på.
Jeg kender til fotoet fra Reno! Hej, Molly!
Spørg om trøjen, hun strikkede, som blev for stor.
Jeg skulle minde dig om trøjen, du strikkede, som blev for stor.
Fire numre for stor.
– Kan du høre mig? – Det kan jeg!
– Telefonen er opfundet! – Rend mig i røven!
– Jeg kan ikke stå her hele dagen! – Gudskelov!
Molly! Jeg tæller til tre, så går jeg.
En, to, tre!
– Vent. – Nej!
Det er Molly.
Molly?
Oda Mae Brown.
Jeg kender hverken dig eller Sam –
– men han holdt mig vågen hele natten ved at synge.
Det var sådan, han fik mig til at gå ud med sig.
Jeg beklager, men jeg tror ikke på et liv efter døden.
– Sig, hun tager fejl. – Han siger, du tager fejl.
– Taler du med ham nu? – Ja, han bad mig sige det.
– Hvor er han? – Jeg kan ikke se ham, kun høre ham.
– Jeg er lige her. – Det nytter ikke noget, Sam.
– Jeg holder hende i hånden. – Han holder dig i hånden.
Hvad har du gang i?
– Hvorfor gør du det mod mig? – Jeg er her ikke for min egen skyld.
Sam er død!
– Sig, jeg elsker hende. – Han siger, han elsker dig.
– Det ville Sam aldrig sige. – Sig "ditto"!
Ditto!
Jeg ved ikke, hvordan jeg gør det.
Det er helt ærligt aldrig sket for mig før.
Nu kan jeg ikke slukke for det.
Er det jer to?
Sød fyr. Hvid, men sød.
Hvorfor er han kommet tilbage?
– Hvorfor er han her endnu? – Han sidder fast mellem to verdener.
Det sker, når sjælen rives bort, før mennesket har sluttet sit livsværk.
– Hold op med det ævl. – Det er ikke ævl. Han er flabet.
– Vel er jeg ej. – Jo, du er. Vi skændes lige lidt.
Det var flabet at sige mig imod.
– For fanden... – Du skal ikke bande over for mig.
– Slap af. – Skal jeg hjælpe, siger du undskyld.
Nu går jeg! Jeg finder mig ikke i den slags.
– Du må hellere sige undskyld. – Jeg beklager og undskylder.
– Sæt dig ned, så er du sød. – Han har sagt undskyld.
Du må gentage, hvad jeg siger til Molly, ord for ord.
Jeg skal gentage, hvad han siger, ord for ord.
– Molly, du er i fare. – Det kan man ikke bare buse ud med.
Jeg siger det på min måde.
Molly... Du er i fare, min pige.
– Hvad mener du? – Jeg ved, hvem der er morderen.
Han hedder Willie Lopez. Jeg ved, hvor han bor.
– Skriv det ned. Du skal. – Jeg er sgu ikke sekretær.
Han er så pirrelig.
– Hvad skal jeg skrive? – Prospect Place 303, lejl. 4 D.
Prospect Place 303? Det er jo i mit kvarter.
Han har min tegnebog og min nøgle, og han har været her.
I går efter din spadseretur, da du gik op for at skifte...
Da du kom hjem i går, var han her. Han så dig klæde om.
Du må kontakte politiet. Mordet på mig var planlagt.
Kontakt politiet. Mordet var planlagt.
– En anden er involveret. – Jeg vil ikke vide mere.
– Hvor skal du hen? – Jeg går. Nu kan det være nok.
Hav et godt liv. Hav en god død. Farvel.
Molly. Jeg ville frygtelig gerne tro på dig.
Men du må være fornuftig. Sam er ikke her i stuen.
Jeg forstår dit behov for at holde fast. Men det er absurd.
Jeg ved det, men det må være sandt!
– Tror du på en spåkone fra Brooklyn? – Jeg så hende tale med ham!
– Jeg tror ikke på det, Molly. – Hvad med de ting, hun vidste?
– Hvilke ting? – Det foto, Sam tog af mig i Reno.
Det grønne undertøj, jeg skrev mit navn i.
Hun sagde, Sam kendte sin morder. At det var planlagt.
– Det er for langt ude. – Hun nævnte navn og adresse.
Willie Lopez, Prospect Place 303, lejl. 4 D.
Det er bare for langt ude.
Molly, jeg fatter ikke, hvordan du kan...
æde sådan noget ævl. Fyren eksisterer måske slet ikke.
Måske bruger hun dig for at få ram på nogen.
Du har helt ret. Det er det, jeg må finde ud af.
– Hvordan? – Sam bad mig gå til politiet.
Bad Sam dig gå til politiet?
Er du vanvittig? Hvad vil du sige til politiet?
At en spåkone har konverseret med de døde?
Det lyder, som om du taler om spøgelser!
Undskyld, men det her går mig virkelig på.
– Det er i orden, du ikke tror på mig. – Jeg forsøger.
Hvis det kan trøste dig, så skal jeg nok undersøge sagen.
Prøv nu at få sovet.
Jeg ringer i morgen tidlig. Godnat.
Pas på...
Carl? Hvad fanden laver du her?
– Hvem har du talt med, Willie? – Talt med?
– Hvad mener du? – En kvinde ved det hele.
– Hvor ved hun det fra? – Ikke fra mig.
Hun kender dit navn og din adresse.
– Det gør mange kvinder. – Hun ved alt om mordet!
Find den kælling, hvem hun end er.
Jeg vil have, du... Ryd hende af vejen.
Jeg har 4 mio. dollar bundet i den computer.
Hvis jeg ikke snart får fat i koderne, så pengene kan overføres –
– er jeg færdig. Det er vi begge.
Sig, du kun hvidvasker penge pr. den første i måneden.
Er alt en vits? Du slog en mand ihjel. Du skulle tage hans tegnebog.
Jeg gjorde dig en tjeneste, helt gratis.
De er narkohandlere.
Ødelæg det ikke. Jeg kan miste jobbet eller ryge i fængsel.
80.000 dollar af dem er mine.
Giv mig nu bare nøglen til Sams lejlighed –
– så henter jeg selv adressebogen.
Dit elendige svin! Hvorfor?
Du var jo min ven!
Jeg havde et liv, fanden tage dig!
Jeg tror ikke selv på den slags, men hun var ægte.
Ville jeg komme her, hvis det ikke var ægte?
I bad mig komme, hvis jeg fik oplysninger. Nu er jeg her.
Jeg ved, hvordan det lyder. Jeg græmmer mig over at sige det.
Men kvinden vidste ting, som Sam kun har sagt til mig.
Siger hende mediet, at der er spøgelser og ånder overalt –
– som hele tiden holder øje med os?
Jeg skal aldrig mere klæde mig af!
Undskyld, men jeg har vigtigere ting at foretage mig.
Fyren hedder Willie Lopez. Jeg beder bare om, at I undersøger sagen.
Godt, vent her. Så ser jeg, om han er tidligere straffet.
– Hvad? Hvad med Willie Lopez? – Vi har ikke noget på ham.
Han er nok en tidligere kæreste, hun vil have hævn over.
Damen har haft en hel del at gøre med politiet.
"1967, Shreveport. Dokumentfalsk. Solgte forfalskede id–kort."
"Sad et år i fængsel i 1971 i Baton Rouge for bedrageri."
"10 måneder for svindel i 1974 ..."
– Det er umuligt! – Der er ingen ende på det.
Hun kendte til personlige ting. Hvordan?
De læser nekrologerne. Hun så, han arbejdede i en bank.
De roder endda i folks skraldespande efter ting, de kan bruge.
– Der skal ikke meget til. – Nej...
Det var ægte...
Hun kendte til en trøje, jeg har strikket –
– og sange, vi plejede at synge.
Vores rejse til Montego Bay ..
Jeg beklager. Jeg ved, det er svært.
Folk vil så gerne tro på det. De er i sorg, og de er sårbare.
De giver hvad som helst for en sidste stund.
Det er det, de spiller på.
Jeg ved, hvordan det føles. Du kan få hende sigtet.
Nej...
Tak.
Åh gud, lad det være den.
Eddie? Det er Carl Bruner. Alt er ordnet.
Sig, hvad jeg skal gøre.
Overfør alt fra de 12 konti til en konto i Rita Millers navn.
I morgen, fem minutter i lukketid, overfører du hele summen –
– til First Island Bank of Nassau. Kontonummer 486–9580.
– Ring, når det er klaret. – Forstået.
Hils mr. Balistrari og sig, der ikke bliver flere problemer.
Godt klaret, Carl.
Molly, hvorfor kan du ikke høre mig? Jeg har brug for dig.
– Hvem er det? – Carl.
Nej. Luk ikke op. Han er morder.
Undskyld, jeg forstyrrer så sent.
Jeg har tænkt på dig hele dagen. Jeg er ked af, hvad der skete i aftes.
– Det der overnaturlige... – Det gør ikke noget.
Du havde brug for en, der lyttede, men jeg svigtede.
Det var forkert af mig. Jeg...
Du skal bare vide, at jeg er din ven, Molly.
Tak, Carl. Det betyder meget for mig.
Jeg har købt din yndlingsfrugt til dig.
– Det var sødt af dig. – Må jeg komme indenfor?
Jeg bliver ikke længe. Det har været en lang dag. En kop kaffe måske?
– Du virker anspændt. Alt vel? – Jo da.
Hvad kan jeg sige? Det er svært. Det gør stadig ondt.
– Din løgnagtige slange. – Og så er der ting på arbejdet.
Jeg er blevet forfremmet, men jeg har ikke vænnet mig til det.
Jeg har ikke nået at opfatte det hele.
Det er ligegyldigt.
Må jeg bede om lidt mere fløde?
Pokkers også!
Hvor er jeg klodset!
– Lad mig vaske den. – Nej, pyt med det.
– Skal jeg hente en anden skjorte? – Nej. Den tørrer hurtigt.
Hvor blev du af i dag? Du skulle jo skrive under i banken.
Jeg havde ikke tid.
Jeg gik til politiet.
Gjorde du? Hvad sagde de?
Det var forfærdeligt. Jeg følte mig virkelig dum.
De havde en sagsmappe på mindst 25 cm om den kvinde.
– Altså en fupmager. – Nej, Molly.
Det sørgelige er...
at jeg troede på hende.
– Man kan ønske at tro. – Hvad nytter det?
Det er ikke let at bære livets barske virkelighed.
Du skal huske på jeres kærlighed.
Tænk på, hvor højt Sam elskede dig.
Du var hans et og alt. Han levede og åndede for dig.
Jeg føler mig så alene.
Du er ikke alene.
Du har dit arbejde, du er begavet, du er ung og underskøn.
Jeg ved ikke længere, hvad der er virkeligt.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal tro.
Bare tænk på Sam.
Tænk på den tid, I havde sammen.
Hvor vidunderlig den var.
Giv dine følelser frit løb, Molly.
Livet kan forandres lynhurtigt.
Mennesker tror, de lever evigt, men det er noget vås.
Det har Sam lært os.
Vi må leve i nuet...
Grib dagen.
Jeg kan ikke. Undskyld. Det er for tidligt.
Du har været fantastisk, Carl.
– Men jeg vil gerne have, du går. – Jeg forstår.
Så er du sød.
Kan vi spise middag i morgen og bare snakke?
Ja.
– Ud af mit tog! – Nej!
Forsvind!
Stig af! Ud med dig!
– Stig af! – Nej. Vis mig, hvordan du gør det.
– Forsvind! – Nej!
Stædige rad.
Hvad fanden laver du?
Du kan ikke flytte den med fingeren. Du er jo død.
Det er ved tankens kraft. Du tror, du stadig er i live.
Tror du, at du har det tøj på og knæler på perronen?
Sludder! Du har ingen krop mere. Det er kun tankespind.
Vil du flytte noget, må du gøre det med tankerne.
– Hvordan gør man det? – Jeg ved det ikke. Man gør det bare.
– Hvordan gjorde du det? – Man samler alle sine følelser.
Man presser dem ned i maven og lader dem så eksplodere.
Lad være med at grine!
– Sådan, knægt. – Det lykkedes!
Sådan...
Fra din mave, som jeg sagde.
Det tager tid, og det har du jo masser af.
– Hvor længe har du været her? – Siden de skubbede mig.
– Blev du skubbet? – Ja.
– Af hvem? – Tror du ikke på mig?
Tror du, jeg faldt eller sprang ud? Fanden tage dig!
Det var ikke min tur! Jeg skulle ikke være her.
Jeg ville give hvad som helst for et hiv. Bare et eneste hiv.
– Har du det helt godt? – Hvem er du? Hvorfor jagter du mig?
Hvem har sendt dig?
Hvem har egentlig sendt dig?
Lad mig være i fred.
Lad mig være!
Man skal koncentrere sig for at få kontakt.
– Hvad hed han? – Orlando.
– Er der en Orlando her? – Her!
– Sam! – Jeg er Orlando. Om bag i køen!
Hvor kom alle de spøgelser fra? Kan du høre dem?
Jeg hører dem døgnet rundt, endda i brusebadet!
Hvad har du gjort? Har du fortalt alverdens spøgelser om mig?
– Der sker det utroligste. – Så kan du jo godt.
– Kan det ikke gå lidt hurtigere? – Slap af.
– Jeg har brug for din hjælp. – Nej, Sam.
Du klamrer dig forgæves til dit liv. Opgiv ånden.
– Taler du til mig? – Ser det måske sådan ud?
Du skal jo koncentrere dig, ikke?
Smut nu, Sam. Jeg har travlt.
Så bliv. Undskyld mig.
Er du klar nu? Så går vi i gang.
Jeg må tale med dig nu. Jeg har en plan. Vi skal bare...
– Ortisha? – Orlando! Er det dig?
– Hvor er du? Jeg kan knap nok se dig. – Her er hun.
Jeg sidder lige foran dig.
Hvad dælen har du gjort ved håret?
Kan du lide det? Farven hedder "Autumn Sunrise".
Ud af min krop, dit bæst.
– Det gør du aldrig mere! – Orlando?
– Jeg kan knap røre mig. – Den slags tærer på kræfterne.
– Ud, alle sammen! – Hvad med Orlando og policen?
Er du døv? Jeg sagde, alle skulle ud. Ud!
Ud! Ud! Ud! Forsvind, alle sammen.
– Ud! – Er du spåkonen?
– Hvem er du? – Et interessant spørgsmål.
– Besvar det selv. – Willie.
Willie? Fra Prospect Place?
Løb for livet!
Jeg er uskadt.
– Vi er i fare, så du må hjælpe mig. – Er vi? Du er jo allerede død.
– De prøver at slå mig ihjel. – Ja. Og de kommer igen.
Kan du ikke finde et hus at spøge i?
Jeg har en plan, men vi skal bruge et af dine falske id–kort.
Hvis du gør det her, vil de aldrig mere genere dig.
– På spejderære. – Lad gå.
– Hvad er det præcist, jeg skal? – Har du en pæn kjole?
– Hvad er der galt med mit tøj? – Undskyld. Dine sko er nydelige.
– Nej, jeg vil hjem. Det går aldrig. – Slap nu af.
– Jeg er nervøs. – Dit falske kørekort er fint.
– Jeg klarer det aldrig. – Gå hen til skiltet med "Nye konti".
– Jeg giver dem ingen penge! – Gør, som jeg siger, og ti stille!
Du skal udfylde en formular til en ny konto.
Jeg skal udfylde en formular til en ny konto.
– Hvad er Deres kontonummer? – 92631043.
926... 31043.
Rita Miller. Sig Rita Miller.
Udfyldte De ikke en formular, da De åbnede kontoen?
Carl Bruner åbnede kontoen pr. telefon.
– Jeg skulle komme her i dag. – Javel.
Var det rigtigt?
Underskriv på den stiplede linje.
Må jeg låne Deres pen? Tusind tak.
Nej... Rita Miller!
Undskyld. Må jeg få et nyt? Jeg skrev et forkert navn.
Sig, det skal ekspederes straks, for du skal lave en overførsel.
Det skal ekspederes straks, for jeg skal lave en overførsel.
Så går vi.
– Må jeg beholde pennen? – Naturligvis.
Tusind tak. Farvel.
– Jeg elsker den slags penne. – Hvad skal du med den?
– Carl Bruner. Mr. Balistrari? – Balistrari? Det er John.
– John, undskyld. Hvad vil du? – Jeg har oplysningerne om Bradley.
– Jeg henter dem senere. – Jeg er her til kl. 18.
– Kan du ikke tage den hat af? – Er du fræk, kan du klare dig selv.
Sig til vagten, du skal tale med Lyle Ferguson.
– Jeg skal tale med Lyle Ferguson. – Har De en aftale?
– Sig, Rita Miller er her. – Sig til ham, Rita Miller er her.
– Smør nu ikke for tykt på. – Jawohl!
Hvabehar?
Ferguson er en nar. Efter fem år kender han stadig ikke mit navn.
– Hvorfor hvisker du? – Ti stille og lyt. Han er en idiot.
Sig, du kender Ferguson fra Brewsters julefest i fjor.
– Hvad drejer det sig om? – Kan han ikke huske mig?
Vi sås til Brewsters julefest i fjor.
Den var fantastisk! Et stort juletræ og en masse gaver.
Luft.
Jeg lider indimellem af luft i maven.
– Ikke puffe! – Så lad være med at overdrive.
Han var så fuld til den fest, at han ikke kan huske, hvem han har talt med.
Goddag...
– Det er længe siden. – Vældigt længe.
Hvordan har Bobby og Snooky det?
De har det fint, tak.
– Og din... familie? – Storartet!
– Glimrende. – Spørg om Gibraltar–aktierne.
Hvordan gik det med Gibraltar–aktierne?
Gibraltar–aktierne... Vi tjente pænt på dem.
– Mon ikke! – Det var et værdifuldt tip.
– Gode gamle Randy. – Han er kvik... Hun er kvik.
– Hvad kan jeg gøre for dig? – Jeg skal lukke en konto.
– Godt. Har du et kontonummer?
– 92631043. – 92631... 043.
Var det rigtigt?
Rita, det ser ud til, du hæver 4 millioner dollar.
– 4 millioner dollar?! – Sig ja.
– Stemmer det? – Ja.
– Ja, det stemmer. – Rolig...
– Hvordan vil du have dem? – I 10– og 20–dollarsedler.
– Sig, du vil have en check. – Det er nok sikrest med en check.
Jeg må bede om legitimation. Sådan er reglerne.
Tak. Jeg kommer straks tilbage.
4 millioner dollar!
Ring til First Island Bank of Nassau.
De skal underskrive nogle papirer.
Dette bekræfter, at kontoen lukkes. Værsgo.
Skriv nu Rita Miller.
Rita Miller.
Det er mit navn: Rita Miller.
Jeg kommer straks tilbage.
– Hvor skal jeg skrive? – Her.
Og checken...
Værsgo.
Mor investerede pengene fra oliekilden i benzinpumper.
Og dem er der fem–seks af på alle tankstationer. Det gav pote.
Oda May. Vi må gå!
Jeg skal gå nu. En fornøjelse. Må jeg beholde pennen?
Hils Bobby og Snooky. Farvel.
Hvad er der?
Undskyld mig, Lyle. Molly Jensen.
Hvad ville kvinden, der lige var her?
– Angik det mig eller Sam? – Sam? Nej.
– Det var da Oda Mae Brown? – Rita Miller. Hun lukkede en konto.
– Er der noget galt? – Nej, det er der nok ikke.
KONTO LUKKET
– Carl, er der noget galt? – Har nogen pillet ved computerne?
En af mine konti er lukket.
– Skal jeg ringe efter nogen? – Nej, jeg klarer det.
4 millioner dollar! Hvad gør jeg med dem?
Jeg køber ejendommen. Nej, hele karreen!
Jeg sender min søster på slankeklinik. Hun er alt for fed.
Jeg har en idé. Tag checken frem.
Ja, den skal opbevares et sikkert sted.
– Nej, skriv bag på den. – Så kan en anden indløse den.
Det er ikke dine penge. Det har jeg ikke lovet.
Jeg blev dræbt for de penge. Skriv bag på checken.
– Hvad vil du gøre med dem? – Se derhenne. Til venstre.
Skulle jeg give 4 millioner dollar til en flok nonner?
Ellers opsporer de dig. Du er nødt til at slippe af med dem.
– Hør nu. Det er 4 millioner dollar! – Du kommer i Himmerige.
Jeg vil hellere indløse checken.
Du vil takke mig senere.
Skriv Rita Miller.
Skriv den ud til Skt. Josefs herberg.
– Giv den til hende. – Jeg vil bare føle på den først.
Giv den nu til hende.
– Giv hende checken. – Ja ja!
Gud velsigne dig, mit barn.
Giv hende den. Slip den.
Slip den!
– Jeg er stolt af dig. – Hvad rager det mig? Hold dig væk.
Nonnen kan ikke købe noget for de penge. Lad mig være!
Jeg synes, du er enestående!
Led du bare, du finder dem aldrig.
De slår dig ihjel. Og Willie med. I bliver til gødning.
De vil begraver dig ved siden af Jimmy Hoffa.
MORDER
Hvem gjorde det? Hvem er det?
Skulle vi ikke spise middag?
Jo, undskyld. Der gik kuk i det. Jeg glemte det.
Glemte? Du kunne have ringet. Jeg blev urolig.
– Jeg må spørge dig om noget. – Han vil låne 4 millioner dollar.
Du mente jo, at Sam var her. Hvad sagde han til dig?
– Hvorfor? – Hør nu på mig.
– Jeg vil vide, hvad spåkonen sagde. – Slip mig, Carl.
Det er lige meget. Det var fup.
Hvad er der sket? Har det noget at gøre med, at hun var henne i banken?
– I banken? – Hun lukkede en konto.
Hun hedder ikke Oda Mae Brown, men Rita Miller.
Er du helt rask?
Jeg har bare lidt ondt i maven.
– Du har vel ikke en Alkacid? – Eller noget cyanid?
Jo, ovenpå. Sid ned, så henter jeg nogle.
Har lille Carl mavepine?
Tror du så på spøgelser?
Jeg sætter ild til lejligheden!
Jeg skærer halsen over på hende.
Jeg mener det. Jeg skærer halsen over på hende.
Jeg skal have de penge kl. 23 i aften.
Hvis spåkonen ikke kommer med dem, dør Molly.
– Hvem taler du med? – Ingen... Jeg må gå.
Jeg kan ikke forklare det, men der er problemer i banken.
– Jeg kommer igen kl. 23. – Sig det nu.
Jeg kan ikke tale nu, men jeg kommer tilbage.
– Undskyld, men det er vigtigt. – Oda Mae...
Jeg hedder Arsenio Hall. Prøv ikke at justere tv'et. Jeg er sort.
– Jeg vil se "Love Connection". – Den elsker jeg!
– Lad være, det er Arsenio! – Hvad så?
– Send dit foto til "Love Connection". – Det har hun allerede gjort.
Oda Mae!
– De vil have checken. De kommer! – Du sagde, de ikke kendte til den.
– Hvad sker der? – De er her! Skynd jer ud!
Hjælp!
– Vi er i fare. Luk os ind. – I kan tro nej!
De finder os. Hvor er Sam?
– Fandens, hun er lige skredet. – Jeg ser efter nedenunder.
BØH
Du er ikke rigtig klog.
Fyren er død.
Du er død, Willie.
Hjælp mig! Hjælp...
– Sig, han skal skynde sig. – Sømmet i bund.
Jeg kører så hurtigt, jeg kan.
Problemer?
– Er det dig, Carl? – Nej. Oda Mae. Jeg ved, hvad du tror.
Men du er i livsfare.
Sam og jeg må tale med dig.
– Skrid! Jeg ringer til politiet. – Godt. Sig hun skal gøre det.
Ring gerne efter politiet. Men luk os ind.
Sam blev ikke dræbt ved et uheld, det var overlagt mord.
Han opdagede, at Carl hvidvaskede penge i banken.
Carl er farlig. Han vil dræbe mig og dig med. Du er i stor fare.
Hvorfor gør du det mod mig? Hvorfor?
Hvorfor gør du det? Jeg kan ikke...
Sig, hun har den bluse på, som jeg spildte en drink på –
– og øreringene, jeg gav hende til jul.
Sam siger, han spildte en drink på den bluse.
Og han gav dig øreringene til jul.
Jeg er ikke nogen fupmager. Ikke med det her.
Giv mig en mønt. Skyd den ind under døren.
– Hvad ævler du om? – Gør det bare.
– Sig, den vil bringe lykke. – Sam siger, den bringer lykke.
På Prince Street. Det grå hus over for posthuset.
Tak. Skynd jer herhen. Vi venter.
– De er på vej. – Godt.
– Hvad gør vi nu? – Vi venter bare.
Er Sam her?
Sam?
Jeg sidder ved siden af hende.
Han sidder ved siden af dig.
– Sam, kan du mærke mig? – Med hele mit hjerte.
Med hele sit hjerte, siger han.
Jeg ville give alverden for at røre ved dig bare én gang til.
Han ønsker, han var i live, så han kunne røre ved dig.
Også jeg...
– Lad gå, I kan bruge mig. – Bruge dig?
Brug min krop. Skynd jer, før jeg ombestemmer mig.
– Molly, er du hjemme? – Det er Carl.
Brandtrappen.
Hvad sker der?
Molly!
Fandens også!
Se der!
Den vej!
– Molly! – Hold dig væk, Carl!
– Du er en løgnhals! – Damen er en tyv og en fupmager.
Lyt ikke til hende!
– Stands! – Gå væk. Jeg har tilkaldt politiet!
– Hvorfor gør du det her? – Hun er en tyv!
Giv mig den check!
Bland dig udenom, Molly.
Slip mig!
Hvor er den?
– Hvor fanden er den?! – Jeg forærede den væk.
Lyv ikke, for helvede!
Checken...
Jeg dræber hende, Sam!
Skaf mig nu bare den check, Sam.
Så lover jeg at slippe hende. Okay?
Sam?
Hvad er der?
Er I uskadt?
Sam?
Jeg kan høre dig.
Åh gud...
De venter på dig, Sam.
Jeg vil savne dig. Din mor ville være stolt af dig.
Jeg vil også savne dig. Du er god nok.
– Farvel, Oda Mae. – Farvel, Sam.
Jeg elsker dig, Molly.
Jeg har altid elsket dig.
Ditto.
Det er utroligt, Molly.
Den kærlighed, man har indeni, den tager man med sig.
Vi ses.
Vi ses...
Farvel...